Klokken er 03.00, og vi tager stadig jeres opkald-
- deler jeres problemer og lytter.
Mine børn motiverer mig til at gå på arbejde-
- og stå op om morgenen. Jeg ved ikke...
Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde, hvordan jeg skal klare det...
Nu ignorerer de mig bare.
De svarer ikke, når jeg ringer. Det gør mig ked af det.
Vi ses ikke så tit nu.
Det føles, som om ingen har brug for mig derhjemme.
Ingen bekymrer sig om mig længere, ikke på samme måde.
Der er altid en måde at være lykkelig på.
Vi skal bare finde den.
Lykkelig.
Det er det, der er problemet. At jeg ikke kan blive lykkelig.
Det har jeg aldrig været.
Ikke engang når der er sket noget godt for mig.
I ved ikke, hvordan det er at vågne hver dag uden motivation.
Hvor meget det kræver at finde en grund til at vågne.
Bare en, for ikke at lade alt gå ad helvede til.
Og tro mig, jeg gør mit bedste. Mit allerbedste.
Hver eneste dag i mit liv.
MANDAG
Vi har tid til en sidste samtale.
- Godaften, Pedro. - Godaften, Gema.
Vi kommer for sent, som sædvanlig.
Så er det nok! Stop det fjolleri!
Nu går vi. Lad være at lege med din taske!
Fik du din frokost med?
Har du dem?
Kom nu, skynd dig.
Ursula!
- Hvad laver du? - Ingenting, jeg sagde bare godmorgen.
Kom, så går vi.
Godmorgen.
Jeg tænkte, at vi kunne tage glasvæv. Ja, tag katalogerne med.
Detaljerne kan være læder.
Fint, vi tales ved.
- Godmorgen, César. - Frøken Clara. Er alt vel?
Davs, Verónica.
- Der er kun os i dag. - Du er da tidligt oppe.
Jeg har ikke noget valg. Stakkels Rocio kan ikke holde sig længere.
Kom så op med dig.
Kom nu!
Nu skal vi hjem.
- Hvad er klokken? - 08.25.
Jeg må smutte.
Jeg tror, vasken i køkkenet er stoppet til, vil du se på det?
- Jeg kigger forbi senere. - Tak. Farvel så længe.
Godmorgen.
- Godmorgen, César. - Godmorgen.
Godmorgen.
Davs, mor.
Hvordan har du det?
Hvad kan jeg fortælle dig i dag?
Sandheden er, at der er ikke noget nyt.
Beboerne opfører sig pænt.
De fleste af dem.
Min eneste bekymring er Clara.
Jeg gør mit bedste.
Men det er sværere, end jeg troede.
Men du skal ikke være bekymret, jeg finder på noget.
Godeftermiddag.
Ved du, hvad klokken er? Tydeligvis ikke.
Den er 16.26.
Ikke dårligt.
- Du har slået din egen rekord. - Beklager, jeg besøgte min mor.
I dag er det din mors skyld, i går radioen, der dyssede dig i søvn.
Du skal overholde tiden. Hvis det er kl. 16, er det kl. 16.
César, sikke et held, du er her!
- Jeg har et problem. - Det løser vi sikkert.
- Sidste advarsel, okay? - Tag dig ikke af ham.
- Hvad drejer det sig om? - Min ven, Maria Pilar, har fødselsdag.
- Hun holder fest i bingohallen. - Det er da godt, ikke?
Det er de små, det føles forfærdeligt at lade dem være alene hjemme.
- Jeg skal nok passe dem. - Vil du?
- Det er ikke noget problem. - Du skal bare give dem mad.
Husk, at Rocío har sit specialfoder.
- Den gule beholder, kun to mål. - Ellers får hun ondt i maven.
Og så får hun sådan en forfærdelig diarré.
- Jeg ved det, vær ikke nervøs. - Der står lidt pie til dig i køkkenet.
Hjemmelavet med kartofler, dejligt.
Jeg må gå, ellers ryger pladsen.
- Hyg dig. - I lige måde.
3B gik klokken...
Hvorfor ikke spørge far?
Skal vi gå hen til ham sammen og spørge, eller?
Davs.
- Hvordan har din dag været? - Skør!
Post og beboere, som kommer og går, jeg var ved at blive skør.
Nu er det min tur til at rydde op i deres skidt og deres hundes.
- Gør jeg måske ikke noget? - Ti stille.
Drengen har ret, han rydder også op i deres skidt, han bidrager.
- Man får, hvad man fortjener. - Hvad med dig?
Du sidder der hele dagen, uden at lave noget.
- Jeg ville ikke bytte for noget. - Det tror jeg gerne.
Du snakker, du vil nok gerne have hans job.
Ja, det er min store drøm.
- For fanden, mor! - Tal ordentligt.
Her er kontornøglerne.
- Hæng dem i skabet bagefter. - Ja, som altid.
Her, gå op, du ved, hvad der venter.
Kartofler.
Dejligt...
Davs, Clara.
Kan du ikke lide uhyrer, Clara?
TIRSDAG
Er du her igen?
- Hvad fanden laver du her? - Hvad med dig selv, fjols?
- Du fik det, du bad om. - Jo...
Troede du, jeg ville holde min mund for altid for 60 euro?
Tror du, jeg er dum, eller hvad?
- Hvad vil du have? - En pornofilm.
- Hvad? - Du hørte mig.
Godt, gå ind i seng igen.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Du har ikke Rocio med i dag?
Den stakkel har det skidt.
Jeg ved ikke, hun må have spist noget. Hun har en forfærdelig diarré.
Hun er så gammel, at jeg er nervøs for...
Du må begynde at vænne dig til tanken, selvom det er svært.
Ja.
Hvordan gik det til bingo?
12 ULÆSTE BESKEDER
Jeg drømte om dig igen. Du er en rigtig tæve...
SLET ALLE
Undskyld mig.
- César. - Ja, César. Hvad er der?
Jeg talte med firmaet. De vil vide, hvordan det går med rengøringsdamen.
Om du er tilfreds, Det lader til, at nogle af beboerne har klaget.
Jeg har ærlig talt ikke skænket det en tanke, men jeg skal nok svare.
- Jeg har brug for et svar snart. - Ja, jeg skal nok svare.
Tak, og undskyld ulejligheden.
- Godmorgen. - Godmorgen, frøken Clara.
Sovet godt? Du ser lidt træt ud.
Jeg er så morgentræt på det sidste, men det er ikke fordi, jeg ikke sover.
Og lad være at kalde mig "frøken". Det føles underligt.
- Det hjælper mig i mit arbejde. - Som du vil.
- Kommer du for sent? Klokken er 08.30. - Jeg må have tabt mit ur.
- Var det værdifuldt? - Ja, det var min mors.
Jeg gik op i din lejlighed. Vasken var stoppet.
- Jeg går derop senere og ordner det. - Fint, jeg må løbe.
Tak. Hvis du finder et ur, så...
- Er du sikker på, alt er i orden? - Ja da.
Hej.
Hvad fanden! Jeg har fem minutter... Hvad vil du her?
- Skal du ikke være i skole? - Glem det. Har du den?
Bor du virkelig her? Sikke et rottehul!
Men du er her selvfølgelig dårligt nok.
Her. Nyd den.
Hvad er der? Vil du ikke have den, eller hvad?
Har du set den?
- Gå nu. - Jeg mødte Clara i elevatoren.
Vi talte... om dig.
- Hvad sagde du til hende? - Er du nervøs? Ved hun det ikke?
Hvad sagde du?
Ingenting, men må vi nok hæve prisen fra nu af.
Mindst 100 euro.
Ingen må se dig med den der.
Hvad er der i dag?
Jeg spiste frokost, det har været en hektisk morgen.
Du går ikke så tit op på taget, hvad?
- Hvad er der? - Hvad mener du?
Du har fået besked om at vande planterne.
Men ikke midt på dagen, men det blæste du selvfølgelig på.
Se på dem! De er alle sammen døde.
Se på bananplanterne. Helt døde!
- Ved du, hvad de koster? - De grimme planter?
Du skulle have set hans udtryk. Bananplanterne.
Det var en god dag i dag, mor.
Nu er der kun Clara tilbage. Hun er en hård nød at knække.
Altid det der smil. "Alt er godt! Alt er fantastisk!"
"Alt er fantastisk."
Men jeg tror, vi er på rette spor. Vi skal nok få visket det smil væk.
Hun skal bare-
- have et lille skub mere.
En ting til... Kontorfolkene kom til mig i dag.
Ikke for at blande mig, men jeg ville passe på, hvis jeg var dig,
- Hvad sagde de? - De klagede over kontorets stand.
- Det passer ikke, jeg gør rent over... - Hold mund!
De ville sige det til firmaet. Men jeg sagde, jeg ville tale med jer.
- Mor, jeg lover... - Ti stille!
Jeg har fandeme fået nok!
Det gør mig ondt, men det var det, de sagde.
Jeg må gøre rent med ham i dag.
Og du, César...
- Tak, skal du have. - Det var så lidt.
Hallo?
Davs, skat.
Nej, jeg har allerede spist.
Nej, jeg sover godt, men jeg har svært ved at vågne.
Jeg føler mig groggy hele dagen.
Sms'er hele dagen, nogle e-mails og et par breve.
Jeg talte med politiet igen. De er åbenbart sendt fra netcafeer.
Så de kan ikke gøre ret meget.
De sagde: "Vær ikke nervøs, det er nok en tosse, der ikke engang kender dig."
Jeg tabte mine papirer.
Jeg føler mig svimmel. Nej, jeg har det fint, det er ingenting.
Du med dine læger!
Ja, han sagde, at det var stress, og at jeg burde tage det roligt.
Selvfølgelig.
Fortæller jeg chefen, at jeg skal besøge dig, får han et hjertetilfælde.
Jeg fandt mit ur.
Det lå i vasken, portneren ødelagde det med afløbsrensen.
Hvor er du led!
Nej, den stakkels fyr, han vidste det ikke.
Han skrev en seddel.
Godnat, jeg elsker dig.
Det er på tide at begynde for alvor.
ONSDAG
Hvad er det der?
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Hvordan har du det i dag? - Bedre.
Det ser ikke sådan ud.
Du ved virkelig, hvordan man skal behandle en kvinde.
Og jeg som har stået så længe foran spejlet. For meget sminke, ikke?
- Det udslæt ser ikke godt ud. - Det skal nok gå over.
Gordi! Ja, selvfølgelig.
TORSDAG
Kære Clara, jeg tror, at tiden er inde til at lægge kortene på bordet.
Jeg troede, du havde gættet, hvem jeg er, nu.
Du aner ikke, hvor ked jeg er af, at du har glemt det-
- for jeg har husket dig, gennem alle disse år.
Jeg gik til hudlægen. Det er allergi.
Han gav mig nogle piller, det burde være væk om nogle dage.
Jeg har tit fulgt efter dig til metroen.
Jeg var så tæt på dig, at jeg kunne lugte dig.
Du stank af sminke.
På det sidste ser du forfærdelig ud. Du ligner en syg hore.
- Godmorgen, frøken Clara. - Godmorgen. Undskyld mig.
Hun har nok travlt.
Jeg fatter ikke, at hun kan klare det. Måske ligner hun dig lidt.
En galning som udvælger sine ofre tilfældigt.
Så kører det, Clara. Nu kører det.
MANDAG
Du må hjælpe mig! Kom med.
Min lejlighed er fuld af uhyrer.
Der er soveværelset.
Længst nede ad gangen.
Kakerlakker.
Bliv der.
Skynd dig, vil du ikke nok?
- Er du derinde? - Ja!
I skabet. Giv mig en kjole.
- Hvilken en? - Den grå!
- Det er to. - Den første du ser.
Ryst den godt, tak.
- Andet? - De brune sko.
Skynd dig!
- De mørkebrune? - Nej!
- De lysebrune? - Skynd dig nu!
Tak. Hurtigt!
Og min taske. Ryst den.
Et ordentligt skadedyrsangreb.
Hvor er det modbydeligt! Tænk, at jeg sov derinde!
Det var det værste.
Du har nok købt rådden frugt med æg i.
- De formerer sig på nogle dage. - Hvor modbydeligt! Æg...
- Hvad kan man gøre? - Man kan desinficere.
Du må desinficere hele lejligheden. De formerer sig hurtigt.
Kan du gøre det?
Kan du? Genialt!
- Så sover jeg hos mor. - Nej, du bør nok blive her.
Aldrig i livet! Du så, hvordan her ser ud.
Nej, jeg må smide nogle ting væk, så det er bedre, at du bliver.
Det spiller ingen rolle. Hvis du skal det, så ring.
Og det var på tide med en hovedrengøring.
Hvad gør jeg med dit tøj?
Mit tøj? Læg det i en taske og få det desinficeret.
- Hvad har du gjort, César? - Hvad foregår der?
Skadedyrsangreb i min lejlighed. Æg og det hele.
Du burde tage til lægen igen. Det ser ikke godt ud.
Nej, det er ved at forsvinde. Du skulle have set det før.
Den her creme lader til at virke.
Jeg har haft en del uheld på det sidste...
Jeg håber, det snart vender.
- Generer han dig stadig? - Hvem?
Den galning som sender sms'er til dig.
Hvor ved du det fra?
Du må have fortalt det til Verónica, du ved, hvordan hun er.
Ja, han gør det stadig.
Hun sagde, det var din ven eller sådan.
Nej, politiet har undersøgt det. Min ven har boet i Genève i flere år.
Vedkommende benytter kontantkort, så han ikke kan spores.
Politiet lokaliserede GPS-signalet, han sender dem herfra.
- Hvad mener du? - Det er vist en i bygningen.
Det er derfra, han kender mig, men han ved ikke, at de ved det.
Når han sender sms'er, kan de lokalisere ham.
Før eller siden får de fat i ham.
- For han stopper nok ikke i dag. - Det tror jeg ikke.
- Mit nummer, ring, når det er klaret. - Selvfølgelig, vær ikke bekymret.
Det begynder at blive kompliceret. Jeg har nok taget for store chancer.
Du ved, jeg aldrig ville være gået så vidt med nogen.
Men jeg følte mig så håbefuld.
For første gang, har jeg haft en grund til at leve.
Jeg har ikke været oppe på taget i flere dage.
Jeg indså det ikke engang.
Og alt det for hvad?
For at den kælling skal smile hver dag, som om der intet er sket?
Lykkelig.
Jeg er tilbage ved begyndelsen.
Er det ikke grund nok?
Du ville godt have det, ikke?
Du ville godt have det.
Være af med det svin, du fødte.
Men nej...
Ikke endnu.
Jeg vil først viske kællingens smil ud, hvad det end kræver.
Hvad har vi her?
Du er ikke andet end spild af plads. Og jeg er ikke alene om at mene det.
Her er dine anbefalinger. Du holder ikke længe i dine job.
Tre og en halv måned, Balmes 53.
En måned, Aribau 14.
En måned! Er det ikke underligt?
Det, jeg prøver at sige, er, at du nok skal se dig om igen.
Før du...
ONSDAG
- Godaften. - Er der sket noget?
- Kan vi tale sammen? - Ja vist.
- I kan ikke gøre det her. - Det går hurtigt.
IP-adressen stemmer. De er sendt herfra.
- I går kl. 20.18. I tirsdags kl. 20.24. - Her er ingen på det tidspunkt.
Har andre adgang til kontoret?
De gør rent på det tidspunkt.
Han hjælper sin mor, men med tanke på beboernes klager...
Nu ved vi, hvad han egentlig foretog sig.
- Hallo? - Clara, det er César.
- Hej, César. Hvordan går det? - Jeg er færdig med desinficeringen.
- Alt er klart nu. - Dejligt. Jeg længes hjem.
- Hørte du om rengøringsdamens søn? - Ja, jeg ved det.
Du kan vende hjem, når du vil. Jeg tog mig den frihed at rydde op.
Det behøvede du ikke, men tak. Jeg kommer hjem i aften.
- Tak for al hjælpen. - Det var så lidt.
Jeg er klar.
Jeg kan ikke vente.
- Jeg har stadig pletter på ryggen. - Jeg lukker øjnene.
Hvor er du led!
- Hvad er det for en lugt? - Schss.
Fandens.
TORSDAG
Når du står op, må du hjælpe mig med at smøre min ryg.
- Kom i seng igen, Mimi. - Nej, stå nu op.
Jeg er så glad, jeg har sovet godt den sidste tid.
Måske havde jeg bare brug for at have dig her.
- Og at hans chikane stoppede. - Det med.
Rengøringsmanden. Hvor frækt! Og mens han arbejdede med sin mor.
Jeg vil ikke tale om det.
Det er overstået.
Mimi? Hvad er det her for noget?
- Hvad? - Under sengen.
- Vent, jeg kan ikke høre dig. - Det er en sportstaske.
Hvad er det?
- Aner det ikke, det er ikke min. - Hvad mener du?
- Er det ikke din? - Nej. Mystisk.
Det er det, Mimi.
Der må være en forklaring. Portneren var her for at desinficere.
Lagde han sine ting under din seng? Hvad er det her?
Det ligner en dagbog. Og nøglen her?
- Marcos... - Hvad er der?
Er du svimmel?
Sådan. Vent. du får en pude til.
Du er stadig ikke rask, jeg blæser på, hvad lægen siger.
Jeg er virkelig bekymret.
- Jeg har det bedre nu. - For alvor?
- Jeg er endda sulten. - Det er et godt tegn.
Jeg elsker dig. Jeg laver lidt morgenmad.
- Hvad vil du have? - Juice.
- Hvilken smag? - Appelsin og banan.
Nej, kiwi.
Der er ingenting i køleskabet.
Hvad gør vi?
Vi må gå ud og spise morgenmad.
Så kan vi købe lidt ind samtidig.
Mælk, corn-flakes, Nutella.
- Hvad? - Nutella.
Nutella, mælk, corn-flakes.
- Brød. Appelsiner. - Kom, vi går ned og snupper en kaffe.
De tager fire euro for at skrive navn på koppen.
Du er så sød. Generer det dig, eller?
Find på et navn.
Du kan kalde dig Godofredo.
- Ind i bad med dig, Jeg er sulten. - Skal vi ikke gå i brusebad sammen?
Og hvis vi går i seng igen? Hvorfor skal vi op?
Vi har ting, vi skal. Man kan ikke ligge i sengen hele dagen.
Det er den første morgen, jeg har det godt.
- Vi kan tage væk et par dage. - Hvorhen?
- Det ved jeg ikke, et sted. - Vi kan blive og slappe af.
- Vi kan se film. - Du falder jo i søvn med det samme.
Okay, men vi går til lægen.
Jeg mener det.
Jeg elsker dig.
Hvad er der?
Hvad laver du her? Hvem fanden er du? Hvordan kom du ind?
Hvad laver du her? Du bor ikke her.
- Jeg tilkalder politiet. - Nej, det er portneren.
- Clara, er du her? - Hvad laver du her, César?
Undskyld, jeg skulle have sagt det i morges, men jeg så dig ikke.
Jeg efterlod værktøjet i soveværelset. Verónicas nøgler ligger i tasken.
- Du godeste, hvor du skræmte os! - Det må I undskylde.
Du kan ikke gå ind i folks lejligheder uden tilladelse.
Undskyld, men Verónica ville have sine nøgler.
Jeg ville ikke sige, at jeg havde tabt dem. De kan fyre mig.
De er her. Jeg henter dem, okay?
Bliver du her et stykke tid?
- Bruger du en sav mod skadedyr? - Nej...
Hvorfor er du våd?
Jeg prøvede at reparere et rør, det knækkede. Et rent springvand.
- Værsgo. - Tusind tak.
- Du ser bedre ud. - De sidste dage har været gode.
Tak, jeg er virkelig ked af det.
For resten, hvad skylder jeg dig for desinficeringen?
Ingenting. Lad være at sige noget om nøglerne, så er vi kvit.
Jeg vil betale for dit arbejde.
Vi er allerede kvit. Tak.
- Og velkommen tilbage. - Også til dig og undskyld igen.
Du har gjort det let for mig. I dag slog du din egen rekord.
Din opsigelse. Du har to uger til at forlade lejligheden.
Du kan anke den, men det vil jeg fraråde dig.
- Er du sikker på, du har det godt? - Ja, glem det. Jeg finder noget.
Jeg ved ikke, hvad det er med dem. De har også fyret rengøringsdamen.
Hun havde arbejdet her i flere år.
Mine skattebasser og jeg har i hvert fald ingen klager over dig.
Tværtimod.
Men det vidste du vel i forvejen.
César, vi vil savne dig.
Der sker ikke noget, selvom du skal ud med din pige.
Bare læg den i køleskabet og spis den senere, den holder længe.
- Hvor er du sød, Verónica. - Glem det...
Jeg forstår ikke, hvorfor du er alene.
Uden barn eller partner, bliver det sværere.
Du er allerede gammel, og du bliver ældre.
Det er synd, at du sygner hen i den lejlighed.
Hundene hjælper selvfølgelig, men de er ikke børn.
Bare gadekøtere. Lad os ikke snyde os selv.
- Men... - Jeg ser det.
Jeg er her mange timer, og jeg hører naboerne snakke.
Jeg forstår.
De lader som om de lytter, men de har egentlig bare ondt af dig.
De kunne ikke være mere ligeglade.
Tro ikke på dem, tro mig.
Du er bare en gammel kvinde, som er forfærdelig ensom.
Jeg føler med dig, for det kan der ikke rådes bod på.
Tak for gryden.
Tillader du?
- Goddag. - Hej, Verónica!
Jeg rejser igen, men kun over weekenden.
Har du det godt?
Er du sikker?
- Farvel. - Skal I være længe væk?
- Kun fire dage til på søndag. - Kom nu, vi skal være hos lægen kl. 18.
- Hvor skal du hen? - Væk.
God weekend, César.
- Hej, César. - Jeg vil bare takke for programmet.
Du har hjulpet mig meget.
Hvad forhindrer dig i at være lykkelig?
Det er præcis mit problem. Jeg kan bare ikke være lykkelig.
Jeg har aldrig været det, Jeg er nok født uden den evne.
Som at være født blind eller døv. men endnu værre...
Du aner ikke, hvordan det er vågne hver dag helt uden motivation.
Jeg kæmper hårdt for ikke bare at blæse på det hele.
Det eneste, der hjælper mig, er at andre også er ulykkelige.
Og tro mig, jeg gør mit bedste.
Mit allerbedste.
Derfor vil jeg takke dig for det, du gør.
Du har hjulpet mig meget.
Virkelig.
Men det spiller ingen rolle længere.
Jeg forstår ikke, hvorfor du er sådan. Hvad vil du have, jeg skal gøre?
Må jeg sige noget? Hvordan vil du have, jeg skal reagere?
Du skal stole på mig.
Mimi... Kan vi prøve at tale sammen som voksne mennesker?
- Jeg prøver virkelig. - Jeg ved det, elskede.
Vi har ikke set hinanden i seks uger, og vi bruger altid kondom.
Jeg har i det mindste ret til at være forbløffet.
Jeg er også overrasket.
- Men det er noget andet at antyde... - Jeg antyder ingenting. Ingenting!
Jeg synes bare, det er lidt underligt.
Du hørte lægen. Det kan ske.
- Du er i fjerde uge! - Lægen sagde det jo, for fanden!
- Det er teknisk muligt. - Ja... teknisk set.
Gå ad helvede til.
Lad mig være i fred.
Vores forhold begynder at give resultater, ikke?
Jeg har nok ikke gjort mit arbejde så dårligt alligevel.
Det er synd, vores tid lakker mod enden.
FREDAG
Jeg spurgte efter dig i receptionen. De sagde, du var her.
- Hvad vil du? - Der er åbenbart uhyrer hos Clara.
Du må måske desinficere lejligheden igen. Vil du kaste et blik på det?
Ja, vent lige et øjeblik.
Kom ind.
- Jeg kan ikke se noget. - Ikke?
Se godt efter. Måske i soveværelset.
- Og frøken Clara? - Hun er her ikke, tænk ikke på hende.
Hvad er det der?
Hvad fanden er alt det der?
Hvad er det?
Hvor længe er du kommet her?
Fem uger.
- Fem uger. Hvorfor? - Clara har ikke noget imod det.
Clara ved det ikke!
Hvad har du gjort ved hende?
Jeg holdt hende med selskab til forskel fra dig.
Hvad har du gjort?
- Hvad har du gjort ved hende? - Kan du ikke gætte det?
Det er teknisk muligt.
César Manso?
Værsgo.
Den her vej.
- Det her er portneren. - Jeg arbejder her ikke længere.
Ja, følg med, tak.
Giv os lige et øjeblik, tak.
- Genkender du den her mand? - Ja.
Ja. Det er frøken Blas kæreste.
Hvad er der sket?
Det ligner selvmord, men vi er ikke sikre.
Vi får se.
Har du set nogle ukendte personer komme ind i bygningen i dag?
Nej, det tror jeg ikke.
Er du sikker?
Jeg arbejder her ikke længere. Så jeg kan ikke vide det.
Jo, du har vist nøgler til alle lejlighederne.
Ja, som portner havde jeg adgang til dem.
- Er der noget i vejen? - Jeg kender frøken Blas ret godt.
- Jeg vil kondolere. - Det er ikke det rette øjeblik.
Jeg så dig!
Leder du efter mig?
Far! Mor!
De sover. Hvis jeg var dig, ville jeg ikke skrige.
Og min bror?
Hvad vil du gøre ved mig?
- Far! Far! - Stille.
Hør på mig. Jeg har gjort forfærdelige ting mod Clara.
Og jo, jeg var involveret i hendes kærestes død. Tro ikke andet.
- Ved du, hvorfor jeg fortæller det her? - Nej.
Fordi du skal vide, hvad jeg er i stand til.
Jeg ved alt om Clara, men også om dig.
Jeg ved, hvilken skole du går i.
Jeg ved, hvor din farmor bor.
Jeg har set din twitterprofil. Jeg ved, hvem dine venner er.
Vanessa. Katia.
Sofia.
Hvis du fortæller det her til nogen-
- ved jeg, hvordan jeg skal gøre dig ondt, meget ondt.
Dig og din familie.
Forstået?
Og ellers...
Godmorgen.
- Skal du gå? - Ja.
- Du lader til at have travlt. - Jeg arbejder ikke her længere.
Jeg forstår, men jeg har et par spørgsmål.
Kan vi gå ind?
- Der er ikke meget at se. - Vær ikke nervøs.
Hvad kan jeg hjælpe med? Jeg troede, det var selvmord.
Det er problemet. Vi er ikke helt sikre.
Dine fingeraftryk var i hele lejligheden på mærkelige steder.
Frøken Blas bad mig desinficere den for nogle dage siden.
- Så jeg... - Ja, det sagde hun.
Og hvordan du mødte hr. Bazán.
- Hvem? - Hendes kæreste. Den afdøde.
Ja, det var en ret pinlig situation.
Det kan jeg tænke mig.
Jeg lærte ham aldrig at kende.
Jeg ved ikke, hvordan deres forhold var, du ved, hvad jeg mener.
Nej, jeg gør ikke. Hvad hentyder du til?
- Det hele er lidt pinligt. - Pinligt?
Så lad os tale om noget andet, hvis du vil.
Jeg tror ikke, de havde det så godt.
Ikke?
Forleden hørte jeg dem skændes. De lød ikke glade.
Frøken Blas nævnte, at de havde problemer.
Jeg ved ingenting, jeg kendte ham dårlig nok-
- men den dag, det skete, virkede han ret oprevet.
Oprevet? På hvilken måde?
Jeg ved ikke... nervøs.
Han lod til at have en skrue løs.
Det er nok bedre, at du spørger pigen som bor overfor.
Ja?
Hun sagde, at hun så ham på trappen, og at hun blev bange.
Hun kan nok bedre forklare det.
Ja, vi taler med hende.
- Tak for hjælpen. - Det var så lidt.
Endelig, frøken Clara. Hvordan går det?
Jeg troede ikke, jeg fik dig at se igen. Må jeg kondolere.
En forfærdelig tragedie. Jeg kan ikke forestille mig, hvad du gennemlever.
Tak for al din hjælp.
Farvel.
Jeg håber at se dig smile igen.
Er du så tilfreds, dit svin?
Nej.
Ikke endnu.
Clara! Et brev.
Kære Mimi, jeg håber ikke, du har noget imod, jeg kalder dig det.
Ingen har vel gjort det længe, så jeg tænkte, du kunne lide det.
Jeg har ventet tålmodigt på det rette øjeblik til at sende brevet.
Det var ikke let.
Men det er på tide, at du hører om alt det, jeg har gjort.
Mine grunde, og om hvor betydningsfuld du var for mig.
Jeg har tit forestillet mig dit udtryk, når du læser det her.
Hvordan du ville have det.
Det har været nok til at holde mig i live.
Jeg håber, du husker mig, hver gang du ser på vores barn.
Alt det, jeg gjorde ved dig.
Alle vore nætter sammen.
Jeg ved, at det her brev ændrer alt.
Men det blæser jeg på.
Takket være dig, ved jeg omsider, hvordan det er at være lykkelig.
Jeg lover, at jeg vil gøre mit bedste.
MANDAG